År 1943 började en avgörande tid förAuschwitz-
- som gjorde orten till platsen för historiens största massmord.
I mars 1943 öppnades nya gaskamrar och krematorier-
- vilka kraftfullt ökade lägrets kapacitet att mörda.
Enorma rikedomar som stulits från anländande judar-
- strömmade genomAuschwitz.
I strid med order från nazistledarna-
- berikade sig enskilda SS-medlemmar.
De tog med sig hem stora mängder guld och andra värdeföremål.
Ingen höll räkning på vad de tog. Det var rena guldgruvan för dem.
Det här är den skrämmande berättelsen om liv och död iAuschwitz-
- som lägrets nazister uppfattade som början på en högkonjunktur-
- och om hur korruption genomsyrade hela förintelseprocessen-
- och varför så många i SS levde så gott.
Den speciella situationen i Auschwitz ledde till en vänskap-
- som jag även idag sertillbaka på med glädje.
Korruption
Auschwitz huvudläger låg vid stranden till floden Sola i södra Polen.
Det var här kommendanten och SS-officeren Rudolf Höss-
- byggde upp ett enormt industriellt komplex tillsammans med affärsmän.
Cirka 60 miljoner riksmark, dvs. Drygt 1,7 miljarder kronor idag-
- skapades här för naziststaten.
Det fanns nämligen inte bara ett läger iAuschwitz utan många.
Det fanns kanske 45 underläger runt om i trakten.
De flesta försåg krigsindustrin och andra industriföretag med slavar.
Mitt i detta nät av slarvarbete och industrier-
- fanns det enorma lägret Auschwitz-Birkenau.
Det väldiga Auschwitz-komplexet var nu en självförsörjande värld.
En plats att leva på, en plats att arbeta på...
...en plats att dö på.
I hjärtat av Birkenau fanns gaskamrarna - en stod här.
Ett urval gjordes närtransporterna med judar anlände.
De som tycktes starka nog, plockades undan för att arbeta tills de dog.
Resten - de gamla, de svaga och barnen-
- mördades omedelbart i byggnader som den här.
En del började förstå-
- att något märkligt skedde, men ingen kunde göra något åt det.
Processen måste fortsätta.
Allt gjordes utifrån tyskt perspektiv.
Det var mycket detaljerat.
Där fanns folk som skrek.
Tyskarna skrek, "Schnell, schnell!"
Judarna beordrades att klä av sig-
- och tvingades in i ett rum där man sa att de skulle duscha.
Kan ni föreställa er vad man gjorde-
- med barnen och deras familjer?
De trodde... De visste inte vad de skulle göra.
De klöste väggarna och grät-
- tills gasen verkade.
När allt avstannade och de öppnade dörrarna-
- såg jag alla de människor som jag sett gå in för en halvtimme sen.
Jag såg de alla stå upp-
- en del svarta och blå av gasen, utan möjlighet att gå nånstans - döda.
Några hundra meterfrån gaskamrarna-
- låg en del av lägret som kallades Kanada-
- därför att Kanada ansågs vara ett land av omätliga rikedomar.
Där sorterades ägodelarna från transporterna-
- innan de packades och skickades tillbaka till Tyskland.
Att få arbete i Kanada var ett av få eftersökta jobb i lägret.
Arbetet i Kanada räddade mitt liv-
- därför att vi fick mat och vatten.
Och det var det bästa arbetet för oss-
- därför att vi blev inte slagna.
Det var mest kvinnliga interner som arbetade i Kanada.
De kunde låta håret växa-
- och kunde sno åt sig mat från det de sorterade.
I strid med SS uttryckliga regler, uppstod vänskap-
- mellan de tyska vakterna och de kvinnliga fångarna.
Helena Citrónovà, en slovakisk judinna skickades tillAuschwitz 1942-
- och blev föremål för en av SS-männens intresse.
När han gick förbi mig i en barack kastade han till mig en lapp.
Jag förstörde den genast-
- med jag såg ordet "älskar".
"Jag älskar dig."
Jag ville hellre dö än ha ett förhållande med en SS-man.
En lång tid därefter kände jag bara hat.
Jag kunde inte ens titta på honom.
Men med tiden ändrades Helenas känslor.
Särskilt då ett visst tåg anlände tillAuschwitz-Birkenau.
Helenas systerfanns ombord tillsammans med sina två barn.
När de hade kommit, fick Helena veta att de förts till gaskammaren.
Hennes SS-beundrare - Franz Wunsch - sprang iväg för att försöka hjälpa dem.
"Säg fort vad din syster heter innan jag kommerför sent."
Jag sa, "Du klarar det inte. Hon kom med två små barn."
Han svarade, "Det är annorlunda med barn. De kan inte leva här."
Så han sprang till krematoriet och hittade min syster.
Wunsch kunde inte rädda barnen, men han räddade Helenas syster-
- genom att påstå att hon var en av hans arbetare i Kanada.
Han gjorde något storartat.
Det fanns stunder då jag glömde att jag var jude men inte han-
- och till slut älskade jag honom faktiskt.
Men det var så osannolikt.
Både Helena och hennes syster överlevde Auschwitz.
Även om förhållandet med Wunsch inte fortsatte-
- vittnade hon till hans fördel när han långt senare åtalades för krigsbrott.
Det fanns andra frestelser för SS-männen i Kanada.
Allt måste genomsökas - underkläder, allt -
- och vi hittade massor av diamanter, guld-
- mynt, pengar-
- dollar och utländska valutor från hela Europa.
Arbetarna i Kanada skulle lägga allt av värde i en låst låda-
- men SS-vakterna la sig ofta i detta.
De tog massor av guld och andra värdeföremål.
Eftersom de stal, räknade ingen hur mycket.
Det där pågick hela tiden jag arbetade i Kanada.
Med så många saker samtidigt-
- var det lätt att sno åt sig lite åt sig själv.
Att stjäla för egen räkning förekom allmänt i Auschwitz.
1943 var Oscar Gröning en 22-årig korpral i SS.
Han hade varit bankanställd före kriget och placerades iAuschwitz-
- för att ta hand om främmande valutor som stals från dem som kom dit.
Regelbundet packade han pengarna och förde dem till Berlin.
Övervakningen var så bristfällig att han kunde stjäla en del av dem-
- för att köpa varor på den blomstrande svarta marknaden iAuschwitz.
En gång ville Gröning köpa en pistol.
Så, jag sa, "Käre vän, jag behöver en pistol med ammunition."
Och han sa, "Hur mycket kan du betala?"
"Jag vet inte. Hur mycket kostar det?"
"Du som är dollarkung, får betala i dollar."
"Jag säger, att det kostar 30 dollar."
Sen kom han tillbaka med pistolen och fick sina 30 dollar.
Tillgången på pengar och värdesaker och lättheten att snatta-
- var en orsak till att Auschwitz blev så attraktivt för många i SS.
Men Auschwitz var inte bara en lönsam plats att vara på-
- utan där var betydligt trevligare än vid östfronten mot Röda armén.
Auschwitz huvudläger var som en liten stad-
- med skvaller och prat.
Där fanns en speceriaffär där man kunde köpa ben för att koka buljong.
Där fanns ett marketenteri. Därfanns en biograf.
Därfanns en teater med regelbundna föreställningar.
Därfanns en idrottsförening som jag var medlem i.
Där var roligt och underhållande som i en liten stad.
Alkohol spelade en stor roll där.
Varje dag fick vi sprit-
- som vi ibland sparade för att ha en ordentlig fyllefest.
Långt ifrån att plågas psykiskt-
- av att delta i ett massmord av män, kvinnor och barn-
- verkade SS-folket iAuschwitz utföra sitt jobb med få betänkligheter.
- Skål. - Skål.
Med död och svält runt sig-
- proppade de i sig mat och dryck-
- som till stor del stals från de som transporterades dit.
De drack allt. Det var som ett gangsterparty.
De drack, sjöng och klappade om varann.
Det fanns ett stort sortiment sprit på bordet, med många sorters konjak.
Och vi serverade dem mat.
Dessa fester var så avskyvärda-
- att närfångförmannen Paschke såg en av dem spy-
- sa han med förakt, "De här svinen vet verkligen hur man spyr."
Det var bara fångarna som behövde dö av svält.
Tillvaron i lägret var en långsam avrättning-
- genom svält, slag och hårt arbete.
SS saknade emellertid ingenting.
Och underfesterna saknade de ingenting.
I hela Auschwitz var den militära disciplinen faktiskt slapp.
Avsaknaden av disciplin innebar att vi gick till sängs asfulla.
Våra pistoler hängde i sina hölster på sänggaveln-
- och när nån var för lat för att släcka ljuset-
- släkte vi det med ett skott.
Och ingen sa nåt om kulhålen i väggarna.
Att bli full var bara ett symptom på en utbredd attityd inom SS-
- som tillät dem att i Auschwitz uppföra sig hur som helst.
Och att även då och då begå sexuella övergrepp.
De kvinnor som löpte störst risk arbetade i sorteringen - i Kanada.
"Feta svin", var det SS-officerarna kallade oss.
Vi såg bra ut.
Vi såg ut som om vi kom från den normala världen och inte som de andra.
En gång fanns där en mycket vacker kvinna.
Hon var inte smal. Hon hade en utvecklad kropp.
En SS-man kom in. Han våldtog henne.
Det fanns ingen Gud iAuschwitz.
Förhållandena vår så fruktansvärda, att Gud beslutat att inte vara där.
Det var inte bara män som utnyttjade den situation de befann sig i,
Kvinnor gjorde det också.
Irma Grese var en av 170 SS-kvinnor iAuschwitz.
Hon var bara 20 år 1943-
- och hennes kombination av skönhet och grymhet gjorde henne ökänd.
Men det fanns inget i hennes förflutna-
- som pekade på det monster hon skulle bli.
Hon hade inte gått i skolan. Hon var dotter till en bonde.
Jag tyckte att hon var en liten, dum bonnjänta.
Hon blev den hon blev bara för att hon bar uniform...
...och hade en piska i handen.
Irma Grese var en av dem som övervakade kvinnornas läger i Birkenau.
I slutet av 1943 i lägrets södra anläggning-
- fanns 30000 kvinnor i 62 baracker-
- som levde under några av de värsta förhållandena iAuschwitz.
Därfanns ytterst lite rinnande vatten och sjukdomar härjade fritt.
Kvinnornas läger blev för Irma Grese en sadistisk lekplats.
Hon sköt ihjäl en kvinna som stod framför mig.
Hennes hjärna hamnade på min axel.
Nästa dag kom Irma fram till mig efter sorteringen.
Jag vägrade att tala med henne.
Hon frågade, "Är du arg på mig?"
Jag svarade, "Du dödade nästan mig igår."
Hon svarade, "En mindre spelar ingen roll."
Efter kriget åtalades Irma Grese för krigsbrott och dömdes till döden.
Hon avrättades två månader efter sin 22-årsdag.
Men det fanns en medlem av SS som arbetade här-
- där Krematorium 2 i Birkenau en gång stod-
- som blev ökänd för sitt utnyttjande av möjligheterna iAuschwitz.
Dr Josef Mengele kom tillAuschwitz i maj 1943.
Det hade förekommit medicinska experiment före hans ankomst.
Två tyska läkare hade undersökt olika metoder-
- att sterilisera män och kvinnor iAuschwitz sedan 1942.
Och hundratals hade redan plågats.
Men Mengele började med en rad nya experiment-
- som vart och ett hängde ihop med hans besatthet.
Han sågAuschwitz som ett mänskligt laboratorium-
- som tillät honom att genomföra vilken idé som helst-
- oavsett hur bestialisk och omänsklig den än var.
Han genomförde experiment på barn, särskilt tvillingar.
Den härfilmen visar en del av de barn han valde ut.
Sovjetsoldatertog filmen omedelbart efter befrielsen av lägret.
Man tror att Mengele använde barnen förforskning på arvsmassan-
- ett område som intresserade många nazistiska forskare.
Barnen fanns i särskilda baracker och stod helt till Mengele förfogande.
Mengele kom varje dag-
- och varje dag tog han med leksaker, godis, choklad och nya kläder.
Barnen kallade Mengele den "snälla farbrodern"-
- men hans hantering av dem var mycket cynisk.
Han ville att de skulle samarbeta när han hämtade dem till sina experiment.
Mengele kom varje morgon efter uppropet för att räkna oss.
Han ville veta hur många marsvin han hade.
Tre gånger i veckan band man mina armar så att blodflödet stoppades-
- och de tappade mycket blod ur min vänstra arm.
En gång så mycket att vi svimmade.
Samtidigt som de tappade blod-
- gav de mig minst fem sprutor i min högra arm.
Efter en av sprutorna blev jag oerhört sjuk-
- och dr Mengele kom in nästa morgon-
- med fyra andra läkare.
Han tittade på min feberkurva-
- och sa skrattande och sarkastiskt-
"Så synd. Hon är så ung. Hon har bara två veckor kvar att leva."
Jag var från och till medvetslös-
- och i mitt halvt medvetslösa tillstånd sa jag hela tiden till mig själv-
"Jag måste överleva. Jag måste överleva."
De väntade på att jag skulle dö.
Om jag hade dött-
- skulle min tvillingsyster Miriam genast ha fått rusa till Mengeles labb-
- och dödats med en spruta i hjärtat-
- och sen skulle Mengele ha gjort jämförande obduktioner.
Det var därför de flesta tvillingar dog.
För den jämförande anatomiska och patologiska studien-
- måste tvillingarna dö samtidigt.
Det var så de mötte döden i dr Mengeles händer.
Företeelsen var unik i den medicinska historien.
Tvillingbröder dog samtidigt och det var möjligt att obducera båda.
Var kunde man, under normala omständigheter-
- hitta tvillingbröder som dog samtidigt på samma plats?
Man fick inte fråga varför.
Det fanns inget "varför" iAuschwitz, bara "så var det".
Nån frågade mig, "Du är så stark. Hur blev du så stark?"
Jag svarade, "Jag hade inget val. Överleva eller dö."
Mengele experimenterade inte bara på tvillingar-
- utan också med dvärgar och fångar med en sjukdom kallad noma.
- Vilken var vanlig i Birkenau pga. Internernas dåliga förhållanden.
Han samarbetade med antropologiska institutet i Berlin-
- och skickade dit mänskliga kroppsdelar, särskilt ögonglober.
Paketen var märkta "Brådskande - krigsmateriel".
Dr Mengele var medlem i Heinrich Himmlers SS.
Varje medlem i SS vartillsagd att vara stolt över sig själv-
- när det gällde hårdhet och brist på medlidande.
Men under 1943-
- insåg Himmler att han måste hindra att SS blev, som han såg det-
- korrumperat i samband med förintelsen av judarna.
I ett tal han höll i Posnan den 4 oktober 1943-
- klargjorde Himmler hur han ville att SS skulle betrakta morden.
Jag vill tala med er-
- om en mycket allvarlig fråga-
- och vara helt uppriktig.
Vi kan tala om det internt-
- men vi får inte någonsin tala om det offentligt.
Jag talar om "Judarnas evakuering"...
...utrotningen av det judiska folket.
Och efter att ha genomskådat detta-
...och därmed... efter att ha bortsett från mänsklig svaghet...
...och för att förbli anständiga, har vi förhärdats-
- och det är en ärofylld sida i vår historia som aldrig får nämnas.
Vi hartagit de rikedomar de hade-
- och jag har gett en strikt order-
- som general Pohl har vidarebefordrat.
Vi har skickat dessa rikedomar till Riket - till staten.
Vi har inte själva tagit något.
Men allt var lögn, därför att på en plats som Auschwitz-
- ledde kommendant Rudolf Höss en av korruption genomsyrad organisation.
Så mycket, att hösten 1943-
- anlände en annan SS-officer, löjtnant Konrad Morgen-
- för att se hur lägret sköttes.
Undersökningen gällde inte det faktum-
- att tusentals oskyldiga människor mördades i gaskamrarna-
- som i Himmlers ögon var en helig plikt.
I stället var Morgens undersökning inriktad på stöld-
- för att försäkra sig om att pengarna och föremålen från transporterna-
- till slut hamnade i statens kistor och inte i SS-medlemmars förvaringsskåp.
Morgen chockades av vad han fann.
Undersökningen av skåpen avslöjade en förmögenhet i guld, ringar, pärlor-
- och pengar i alla slags valutor.
Ledningen av SS-personalen var långt ifrån vad man kunde vänta sig.
De gav intryck av att vara degenererade och brutala parasiter.
Jag hade farit till Berlin-
- för att leverera engelska pund och amerikanska dollar...
...och precis då genomförde de razzian.
Och när jag kom tillbaka, var mitt skåp förseglat.
Gröning visste att två kamrater hade arresterats för innehav av kontraband.
En av dem hängde sig sedan i sin cell.
Då Gröning visste att hans skåp innehöll stöldgods-
- kom han på ett genialt sätt att komma ur situationen.
Gestapo hade förseglat skåpets framsida, så han tog bort baksidan.
Jag gick till Gestapo och sa-
"Vad är det förtrams ni håller på med? Jag kan inte komma in i mitt skåp."
"Jag har just kommit tillbaka från en resa och behöver det."
"Vi måste först inspektera det."
Så de tog bort de tre förseglingarna, öppnade det och hittade ingenting-
- klappade mig på axeln och sa, "Det är okej. Fortsätt."
Ångrar ni inte att ni gjorde ert liv mer behagligt-
- medan miljontals människor faktiskt dog?
Absolut inte.
Alla ser till sitt eget bästa.
Det vår många som dog i kriget, inte bara judar.
Det hände så mycket. Så många sköts ihjäl, så många dog.
Människor brändes till döds, så många brändes.
Om jag tänka på allt det, skulle jag inte orka leva en minut till.
Inställningen att det var tillåtet att sko sig på judarna-
- var inte bara allmän iAuschwitz.
Den fick fäste överallt där det dödades.
Den härfilmen visar hur judar rånas i Östeuropa. Den visar hur lätt det var-
- för nazisterna och deras medlöpare att stoppa pengar och annat i egna fickor.
Det var korruptionen hos enskilda nazister-
- som fick judarna att slå tillbaka hösten 1943.
Ett större motstånd satte igång i östra Polen-
- i ett nazistiskt dödsläger som hette Sobibor-
- där SS var lika korrumperat som iAuschwitz.
De stal, de trotsade allt.
De var giriga. De hade goda tider.
De åkte inte till Ryssland, där deras kamrater dödades-
- vid ryska fronten eller vid Stalingrad.
De mördade oskyldiga barn. De levde som kungar.
Sobibor var ett litet läger, dolt i en skog.
Det här ger ett intryck av hur det såg ut.
Flera hundra judarfick sin avrättning uppskjuten och tvingades arbeta-
- för att sortera tillhörigheterna från dem som mördades i gaskamrarna.
En grupp insåg att de kanske kunde utnyttja tyskarnas girighet-
- och lura dem till en närbelägen verkstad.
"Det finns en underbar läderrock vid sorteringen."
"Vill ni... ta en titt på den?"
De var verkligen giriga. De tog guld och kläder som de skickade hem.
När skräddaren avtalade att träffa en officer-
- klockan tre för att prova sin uniform-
- kunde man vara säker på att han var där klockan tre.
Så vi kunde planera ungefär...
Om man delar upp tiden för dödandet-
- så dödades en tysk varfemtionde minut.
Jag och Lerner gick till skomakaren och gömde oss bakom lite kläder.
Vi hade var sin yxa.
En tysk kom för att prova ett par stövlar som fångarna hade gjort.
De placerade honom mitt emot mitt gömställe.
Då steg jag fram och slog till honom.
Jag visste inte att man skulle slå till honom med yxans plana sida.
Jag slog till honom med bladet.
Vi drog bort honom och la lite kläder över honom.
Nästan genast kom en annan tysk in.
Han gick fram till liket...
...sparkade till honom och sa-
"Vad är det här? Vad är det för röra här? Vad är det som pågår?"
Då slog jag till honom, och det gjorde också Lerner.
Sen tog vi deras vapen.
Jag tog en pistol och Lerner tog den andra, och vi sprang iväg.
Interner sprang till taggtrådsstängslet runt lägret-
- medan de ukrainska vakterna sköt mot dem från vakttornen.
De tryckte ner stängslet-
- och sprang rakt mot skogen över ett minfält.
Jag var nog den siste som sprang.
Jag föll omkull två ellertre gånger.
Varje gång trodde jag att jag varträffad, men jag klarade mig.
Jag sprang till skogen... 100 meter, 50 meter... till slut i skogen.
300 av 600 judar i Sobibor lyckades fly den dagen.
Till slut undvek cirka 50 av dem att fångas och överlevde kriget.
Många var soldaterfrån Röda armén och hade internerats i lägret.
Bara de som höll ihop överlevde.
Det som räddade mig och mina vänner...
...var att vi var som bröder mot varann.
Efter upproret i Sobibor-
- beordrade Himmler att flera läger i Polen skulle stängas-
- och att över 40000 personer skulle skjutas ihjäl.
Men den "slutliga lösningen" fortskred inte som Hitler och Himmler önskade.
Men de allierade italienarna vägrade att deportera sina judar.
Deportationerna började inte förrän tyskarna ockuperade deras land.
Regeringen i Bulgarien hade lämnat ut 11000 judarfrån ockuperade områden.
Men där var man emot mot förslaget att deportera bulgariska judar.
Den rumänske premiärministern Antonescu-
- som hade tillåtit förstörelsen av judiska samhällen-
- vägrade att längre samarbeta.
För alla visste att tyskarna höll på att förlora kriget.
I öst i kriget mot Röda armén-
- tillfångatogs hela tyska enheter.
Men ett ockuperat land skyddade judarna mer än andra:
Danmark.
Tyskarna hade ockuperat Danmark 1940-
- med det var först i augusti 1943, sedan det danska motståndet tilltagit-
- som de påtvingades fullständigt militärt styre.
Nu visade sig den tyska brutaliteten i öppen dag-
- och de danska judarna utsattes för en enorm fara.
I september 1943 mötte SS-representanten dr Werner Best-
- som var blodbesudlad av alla judiska avrättningar i Frankrike och Polen-
- den tyske diplomaten Georg Ferdinand Duckwitz-
- vilken var en känd danskvän.
Best berättade att 8000 danska judar snart skulle samlas ihop.
Vi har nu bestämt ett datum.
Operationen kommer att äga rum natten mellan den 1 och 2 oktober.
Och ni kan inte göra något åt det?
Nej. Säkerhetspolisen har redan fått sina order.
Nu visade Best en helt annan sida.
Jag önskar att jag kunde bygga en bro över Östersjön-
- så att judarna kunde fly till Sverige.
Var lugn, dr Best. Bron kommer att byggas.
Bests tips om en bro för judarna till det neutrala Sverige-
- uppfattades klart av Duckwitz.
Han varnade genast danska politiker, som i sin tur varnade judarna.
Det medförde att onsdagen den 29 september 1943-
- i synagogan i Köpenhamn-
- lämnade rabbinen Melchior ett oväntat meddelande.
Min far avbröt gudstjänsten den morgonen-
- och läste upp det meddelande han hade fått.
"Var inte hemma den natten."
Fredagen den 1 oktober-
- när tyska säkerhetspolisen kom till danska judars bostäder-
- fann de att majoriteten hade flytt.
De flesta hade tagit sig till hamnar där de försökte ta sig till Sverige.
Överallt fick judarna hjälp av sina danska vänner-
- och även av danska poliser.
Jag letade upp en fiskare jag kände-
- och berättade hur många jag hade med mig-
- och vi tiggde och lånade ihop pengar för att betala fiskaren...
...så mycket vi kunde så att alla kunde komma ombord.
Framme i det neutrala Sverige, fick de danska judarna mat och husrum.
Sammanlagt klarade sig 95% av de danska judarna-
- i en räddningsaktion utan motstycke under nazisternas "slutliga lösning".
Danskarna betraktade den judiska befolkningen som en del av den danska.
De kunde inte förstå varför dessa människor skulle behandlas annorlunda.
Jag tror att det mycket handlade om rättvisa...
Ja, t.o.m. Mer än kärlek.
Anledningen till att danskar hjälpte judarna är tydlig-
- men det är svårare att förstå varför Werner Best gjorde som han gjorde.
En förklaring kan vara att han ville att judarna skulle fly-
- för att bespara honom besväret att själv behöva deportera dem.
Best skickade en rapport till Berlin den 5 oktober. Han skrev:
"Eftersom syftet med den judiska aktionen var att av-judisera landet"-
- "och inte en framgångsrik människojakt"-
- "måste slutsatsen bli att den judiska aktionen uppnått sitt mål."
Även nazister som Best blandade sitt ideologiska hat med pragmatism.
Och 1943 - här iAuschwitz huvudläger-
- fanns det mest exceptionella exemplet på detta.
1943 bodde jag och många andra i Block 24A.
Blockets ålderman kom in och sa-
"Vi ska flytta eftersom det ska bli bordell här."
Vi började alla att skratta.
Men det var inget skämt. Det var bisarrt, men sant.
Block 24 som låg precis bakom Auschwitz huvudport skulle bli bordell.
Och beslutet kom från SS högsta ledning.
Heinrich Himmler hade funderat på hur fångarna skulle kunna stimuleras-
- inom ramen för koncentrationslägren.
Han skrev till Otto Pohl på SS ekonomiavdelning.
"Jag överväger nödvändigheten av att på ett mycket generöst sätt"-
- "erbjuda hårt arbetande fångar kvinnor i bordeller."
Instruktionerna skickades 1943 vidare till Höss i ett direktiv från Pohl.
Tanken var inte att alla fångar skulle få nyttja bordellen-
- och absolut inte judarna...
...utan de fångar som nazisterna betraktade som särskilt värdefulla...
...fångar som Ryszard Dacko- en medlem av Auschwitz brandkår.
Om jag ville ha en kupong, var jag tvungen att ordna det med en SS-man.
De gav kuponger enbart till friska fångar.
De gav inga till fångar som sjöng på sista versen.
Det var fångar som arbetade som kockar åt SS-
- som frisörer åt SS - dvs. Särskilda fångarfick kuponger.
Jag fick två kuponger.
Mycket lite är känt om de kvinnor som arbetade i bordellen.
Hela projektet var sådant att många inte vill tala om det-
- men man antar att de plockades ut bland icke-judiska fångar.
De hade de här rummen på första våningen i Block 24-
- där fångar med de nödvändiga kupongerna besökte dem.
Jag försökte krama henne så mycket jag kunde-
- eftersom det hade gått tre och ett halvt år sedan jag greps -
- tre och ett halvt år utan en kvinna.
I Auschwitz brutala atmosfär-
- var det svårt förfångar som Dacko att känna sympati med bordellkvinnorna.
Flickorna behandlades väl. De fick bra mat och tog promenader.
De behövde bara utföra det arbete som krävdes av dem.
Bordellen var igång fram till januari 1945-
- och det lidande som kvinnorna som arbetade i dess rum fick utstå-
- är en av de minst kända sidorna iAuschwitz historia.
Kort efter att bordellen hade öppnats-
- fick Höss veta att han skulle ersättas som kommendant förAuschwitz.
Han ville inte lämna sin post.
Han och hans familj hade byggt upp ett bekvämt liv.
SS-utredningen hade funnit bevis på korruption.
Men Höss undgick skandalen. Han befordrades...
...till ett skrivbordsjobb i lägeradministration i Berlin.
Han for ensam.
Hellre än att flytta till Berlin, stannade familjen i kommendantens hus-
- i utkanten av Auschwitz huvudläger.
Men Höss var ännu inte klar med Auschwitz.
Bara två månader efter det att han hade åkt iväg-
- kom det lager där många bevis på korruption fanns-
- att på ett mystiskt sätt fatta eld.
Höss kom tillbaka till lägret 1944-
- där han kom att övervaka de dramatiska månaderna-
- som gjorde Auschwitz till den värsta mordplats som världen någonsin skådat.